КІБЕРБЕЗПЕКА ТА ЦИФРОВЕ ВРЯДУВАННЯ В ДІЯЛЬНОСТІ ОРГАНІВ МІСЦЕВОГО САМОВРЯДУВАННЯ - Остап’як, Василь Іванович (Публічне адміністрування та національна безпека, 2026)
Вступ. У статті розглянуто трансформацію кібербезпеки з вузькотехнічної категорії у фундаментальний стратегічний чинник стійкості органів місцевого самоврядування (ОМС). В умовах повномасштабної війни та інтенсифікації кібератак на муніципальну інфраструктуру, забезпечення захищеності місцевих інформаційних ресурсів стає критичною умовою збереження довіри мешканців та безперервності надання публічних послуг. Метою статті є теоретичне обґрунтування концептуального поля кібербезпеки в системі муніципального управління, аналіз нормативно-правового забезпечення цифрового врядування на місцевому рівні та розроблення комплексної моделі управління кіберризиками в територіальних громадах. Матеріали та методи. Дослідження ґрунтується на аналізі нормативно-правових актів України, стратегічних документів у сфері цифровізації, звітів CERT-UA та аналітичних матеріалів CCDCOE НАТО. Застосовано методи системного аналізу, етимологічного та семантичного розбору понять, а також метод моделювання для розроблення алгоритмів кіберзахисту ОМС. Результати. Визначено чотирикомпонентне понятійне поле (кібербезпека, інформаційна безпека, електронне урядування, цифрове врядування), що складає основу сучасного муніципального менеджменту. Доведено, що цифровізація ОМС має двоїстий характер, вимагаючи впровадження кібербезпеки як інституційного «фільтра». Проаналізовано вплив воєнного стану на цифрову стійкість громад та виокремлено ключові вразливості: фінансові обмеження, кадровий дефіцит та технологічний борг. Запропоновано чотирикомпонентну модель управління ризиками (нормативно-інституційний, організаційний, технічний та кадровий блоки), яка передбачає інтеграцію принципів security by design у муніципальні процеси та впровадження ролі CDTO/CISO на місцевому рівні. Перспективи. Подальші дослідження доцільно спрямувати на вивчення механізмів міжмуніципального співробітництва у сфері кіберзахисту (спільні SIEM-системи), розроблення моделей фінансової підтримки (субвенцій) для зміцнення кіберстійкості громад та імплементацію вимог Директиви NIS2 у діяльність ОМС.