СИСТЕМНІ ХАРАКТЕРИСТИКИ ПРОБАЦІЇ В УКРАЇНІ - Оболенцев, Валерій Федорович (Сучасна доктрина права, 2026)
Постановка проблеми. Стверджується, що належна відсіч агресії РФ можлива лише за умови ефективної роботи усіх державних інституцій. Особливого ж значення за цих умов набуває правоохоронна діяльність, частиною якої є сфера пробації. Мета статті — визначити системні властивості та класифікаційні характеристики системи пробації в Україні. Результати. У статті вперше обґрунтовано розуміння вітчизняної пробації як матеріальної, соціальної, штучної, відкритої, багатофункціональної, ймовірнісної, цілеспрямованої системи. Відповідно до цього новітнім є розуміння властивостей цієї реальності як системного об’єкта. Мета пробації — забезпечення безпеки суспільства. Призначенням цієї системи визначено виправлення засуджених, запобігання вчиненню ними повторних кримінальних правопорушень та забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинувачених. Функціями системи пробації окреслено способи діяльності, передбачені у статті 6 Закону України «Про пробацію»: виконання покарань, не пов’язаних з позбавленням волі; здійснення нагляду за засудженими до покарань у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, громадських робіт, виправних робіт, особами, яким покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк замінено покаранням у виді громадських робіт або виправних робіт, особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, звільненими від відбування покарання вагітними жінками і жінками, які мають дітей віком до трьох років, особами, засудженими до покарання у виді пробаційного нагляду та за особами, яким покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк замінено покаранням у виді пробаційного нагляду. Новітньою правоохоронною функцією органів пробації визначено підготовку досудових доповідей щодо обвинувачених з метою прийняття судом рішення про міру їхньої відповідальності. Висновки і перспективи подальших досліджень. Наведені у статті дані мають бути враховані у майбутніх теоретичних пошуках та практичній діяльності. Зокрема, треба формалізувати наявні проблеми системи пробації.