ПРАВОВІ ТА ЕТИЧНІ ЗАСАДИ ВИКОРИСТАННЯ ШТУЧНОГО ІНТЕЛЕКТУ В АДВОКАТСЬКІЙ ДІЯЛЬНОСТІ - Афанасьєва, Мар’яна Володимирівна (Сучасна доктрина права, 2026)
Вступ. Активний розвиток цифрових технологій і систем штучного інтелекту зумовлює їхнє поступове впровадження у сферу правничої діяльності, зокрема в адвокатську практику. Водночас використання таких технологій породжує нові етичні та правові виклики, пов’язані з ризиками алгоритмічної упередженості, непрозорістю функціонування систем штучного інтелекту, загрозами конфіденційності клієнтської інформації та можливим впливом на незалежність професійного судження адвоката. Мета. Метою дослідження є аналіз правових та етичних засад використання штучного інтелекту в адвокатській діяльності, а також визначення меж його застосування з урахуванням необхідності дотримання принципів верховенства права, законності, незалежності адвоката, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів. Матеріали і методи. Матеріалами дослідження є: нормативно-правові акти України, що регулюють здійснення адвокатської діяльності, зокрема положення Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правил адвокатської етики; міжнародно-правові акти та рекомендаційні документи у сфері регулювання використання штучного інтелекту, прав людини та правосуддя, зокрема Рекомендації ЮНЕСКО з етики штучного інтелекту, Рамкова конвенція Ради Європи про штучний інтелект, права людини, демократію та верховенство права, а також Регламент Європейського Союзу про штучний інтелект (AI Act); праці вітчизняних та зарубіжних учених, присвячені проблемам цифровізації правничої діяльності, етичним аспектам застосування штучного інтелекту, а також питанням забезпечення принципу верховенства права у сфері правосуддя. У процесі здійснення дослідження використано такі наукові методи: формально-юридичний метод (для аналізу змісту нормативно-правових актів, що регулюють адвокатську діяльність та використання технологій штучного інтелекту); порівняльно-правовий метод (для дослідження міжнародних підходів до правового та етичного регулювання застосування штучного інтелекту у сфері правосуддя та адвокатури); метод аналізу та синтезу (для визначення основних ризиків і переваг використання штучного інтелекту в адвокатській практиці); метод теоретичного узагальнення (для систематизації наукових підходів до проблеми використання штучного інтелекту у правничій діяльності); метод логічного узагальнення результатів (для формулювання висновків і визначення перспектив подальшого нормативного та етичного регулювання використання штучного інтелекту в адвокатській діяльності). Результати. У дослідженні встановлено, що використання штучного інтелекту в адвокатській діяльності може суттєво підвищити ефективність юридичної роботи, однак його застосування повинно здійснюватися з дотриманням чітких етичних і правових обмежень. Обґрунтовано, що результати, отримані за допомогою систем штучного інтелекту, мають розглядатися виключно як допоміжний інструмент, тоді як остаточна правова оцінка та відповідальність за прийняті рішення повинні залишатися за адвокатом. Перспективи. Перспективним напрямом подальших досліджень є розроблення комплексних етичних стандартів використання штучного інтелекту в адвокатській діяльності, а також удосконалення національного нормативного регулювання з метою забезпечення балансу між інноваційним розвитком технологій та гарантіями дотримання прав людини і принципів правової держави.