ПРОБЛЕМНІ ПИТАННЯ СКАСУВАННЯ ПРОКУРОРОМ ПОСТАНОВИ СЛІДЧОГО, ДІЗНАВАЧА ПРО ЗАКРИТТЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ - Скрипник, Андрій Володимирович (Сучасна доктрина права, 2026)
Вступ. Кримінальна юстиція традиційно вважається індикатором забезпечення балансу між забезпеченням прав і свобод та публічними інтересом. У межах кримінального процесу своєрідним маркером виступає інститут закриття кримінального провадження, який втілює принцип правової визначеності в рамках пошуку ефективного балансу. Водночас у правозастосовній практиці виникає значна кількість проблемних питань, пов’язаних із реалізацією повноважень прокурора щодо скасування постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження, зокрема в аспекті дотримання встановлених кримінальним процесуальним законом темпоральних (часових) меж. Мета. Метою статті є науково-практичне дослідження проблемних питань скасування прокурором постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження крізь призму, а також встановлення можливих процесуальних порушень та їхніх наслідків для кримінального провадження. Матеріали і методи. Матеріалами дослідження слугували положення Кримінального процесуального кодексу України, правові позиції суду касаційної інстанції, а також наукові напрацювання вітчизняних учених у сфері кримінального процесу. У ході дослідження застосовано формально-юридичний метод, методи аналізу та синтезу, що дало змогу сформулювати обґрунтовані висновки щодо належного процесуального порядку реалізації повноважень прокурора. Результати. У межах проведеного дослідження розкрито особливості правового регулювання скасування постанови про закриття кримінального провадження прокурором у порядку процесуального керівництва відповідно до ч. 6 ст. 284 КПК України: а) підстави (незаконність або необґрунтованість рішення); б) порядок (самостійно лише в межах двадцятиденного строку з моменту постановлення рішення слідчого, дізнавача, а за скаргою заявника чи потерпілого — лише в межах десятиденного строку з моменту отримання ними копії постанови). Обґрунтовується, що недотримання визначених законом строків для скасування постанови про закриття не узгоджується із завданням кримінального провадження та принципом правової визначеності. У статті також досліджено екстраординарний порядок скасування постанови про закриття прокурором вищого рівня в межах строків досудового розслідування (ч. 6 ст. 36 КПК). Окремо розглянуто особливості реалізації таких повноважень у контексті обрахунку строків досудового у закритому кримінальному провадженні ст. 219 КПК України. Доведено обов’язковість підходу до їх автономного обчислення станом на момент прийняття рішення про скасування. Узагальнено правові позиції суду касаційної інстанції щодо наслідків порушення відповідних процесуальних строків. На основі узагальнення позицій суду касаційної інстанції про недопустимість скасування постанови про закриття поза встановленими строками, визначено, що порушення визначених процесуальних вимог може спричинити істотні процесуальні наслідки: а) недопустимість доказів, зібраних після скасування постанови; б) незаконність повідомлення про підозру; в) відсутність підстав для застосування заходів забезпечення провадження (зокрема, арешту майна); г) відсутність правових підстав для застосування інших правообмежувальних заходів (запобіжних заходів). Перспективи. Перспективними напрямами подальших наукових досліджень є подальше науково-практичне осмислення проблемних аспектів скасування прокурором постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження з урахуванням темпоральних (часових) меж та процесуальних наслідків порушення процесуальних вимог, зокрема, крізь призму забезпечення права на захист та права на компенсацію у разі незаконності прийнятих рішень та вчинених дій.