ГАРМОНІЗАЦІЯ НАЦІОНАЛЬНИХ ТА МІЖНАРОДНИХ СТАНДАРТІВ БУХГАЛТЕРСЬКОГО ОБЛІКУ І ЗВІТНОСТІ ЩОДО ЗАБЕЗПЕЧЕНЬ МАЙБУТНІХ ВИПЛАТ І ПЛАТЕЖІВ: КЛАСИФІКАЦІЙНИЙ ТА МЕТОДОЛОГІЧНИЙ АСПЕКТИ - Ступницький, Євген Романович (Економічна парадигма, 2026)
Вступ. Гармонізація національної системи бухгалтерського обліку із міжнародними стандартами фінансової звітності (МСФЗ) є одним із ключових напрямів розвитку облікової науки та практики в умовах євроінтеграційних процесів. Особливої актуальності набувають питання обліку забезпечень майбутніх виплат і платежів, оскільки вони поєднують високий рівень професійного судження, невизначеність оцінки та суттєвий вплив на показники фінансового стану підприємства. Мета. Метою дослідження є проведення порівняльного аналізу положень національних та міжнародних стандартів бухгалтерського обліку і звітності щодо забезпечень майбутніх виплат і платежів як складової джерел утворення активів господарюючих суб`єктів. Матеріали і методи. Інформаційною базою дослідження стали положення МСБО 1, МСБО 37, МСБО 19, МСФЗ 16, Концептуальної основи фінансової звітності, НП(С)БО 11, НП(С)БО 26, Плану рахунків бухгалтерського обліку та наукові праці вітчизняних і зарубіжних учених. У процесі дослідження застосовано методи порівняльного аналізу, систематизації, класифікації, логічного узагальнення, аналізу та синтезу. Результати. У статті обґрунтовано, що класифікаційний поділ забезпечень на поточні та довгострокові є невід'ємною складовою їх оцінки та подання у фінансовій звітності відповідно до концептуальних засад МСФЗ. Встановлено, що МСФЗ формують комплексний підхід до обліку забезпечень, який базується на принципах доречності, правдивого подання та зіставності інформації. Проведене порівняння вимог МСФЗ та НП(С)БО за сімома концептуально значущими параметрами показало, що національні стандарти загалом відповідають міжнародним підходам на рівні базових визначень і критеріїв визнання, проте характеризуються нижчим рівнем методологічної деталізації. Найбільш суттєві розбіжності виявлено у питаннях дисконтування довгострокових забезпечень, відображення конструктивних зобов'язань, організації обліково-аналітичного забезпечення та розкриття інформації у примітках до фінансової звітності. Доведено, що чинна система бухгалтерських рахунків не забезпечує повною мірою узгодження між синтетичним обліком забезпечень та вимогами фінансової звітності, що створює ризики втрати аналітичності та прозорості облікової інформації. Перспективи. Подальші дослідження доцільно спрямувати на розроблення методичних рекомендацій щодо обліку забезпечень для окремих галузей економіки, удосконалення механізмів дисконтування довгострокових зобов'язань та гармонізацію національної системи бухгалтерського обліку із сучасними вимогами МСФЗ і Таксономії UA XBRL МСФЗ.