МІЖНАРОДНИЙ ДОСВІД ТА СТРАТЕГІЧНІ ОРІЄНТИРИ ВПРОВАДЖЕННЯ ESG -ЗВІТНОСТІ НА РЕКРЕАЦІЙНИХ ПІДПРИЄМСТВАХ УКРАЇНИ - Примаченко, Олена Леонідівна; Романенко, Максим Олександрович (Економічна парадигма, 2026)
Вступ. У сучасних умовах глобалізації та посилення конкуренції на світовому ринку індустрія гостинності зазнає суттєвої трансформації, зумовленої посиленням уваги суспільства та інвесторів до питань сталого розвитку. Традиційні фінансові показники вже не забезпечують повноти оцінювання ефективності бізнесу, що актуалізує роль нефінансової звітності. Впровадження інноваційних підходів до розкриття інформації за критеріями ESG (Environmental, Social, Governance) стає стратегічним інструментом управління. Водночас під впливом жорстких європейських регуляторних вимог, зокрема Директиви ЄС 2022/2464 (CSRD), відбувається еволюція від добровільного інформування до стандартизованого й верифікованого звітування. В Україні цей процес перебуває на етапі формування, що створює інституційний розрив між вітчизняною практикою та глобальними трендами й зумовлює необхідність обґрунтування адаптивних моделей для національного рекреаційного сектору. Мета. Метою дослідження є теоретичне обґрунтування та систематизація міжнародного досвіду складання ESG-звітності в готельно-рекреаційній індустрії та розробка на цій основі поетапної моделі впровадження нефінансового звітування для українських підприємств рекреаційної сфери задля підвищення їхньої конкурентоспроможності та інвестиційної привабливості. Матеріали і методи. Матеріалами дослідження є: 1) нормативно-правові акти ЄС та України, що регулюють питання нефінансової звітності (CSRD, Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»); 2) міжнародні стандарти сталого розвитку (GRI, SASB, ESRS); 3) публічні нефінансові звіти шести провідних транснаціональних готельних мереж (Hilton, Marriott International, Accor, IHG, Hyatt, Radisson) за період 2023-2025 років; 4) наукові праці вітчизняних та зарубіжних авторів щодо ESG-трансформації бізнесу. У процесі дослідження використано такі наукові методи: теоретичного узагальнення та порівняльного (компаративного) аналізу (для дослідження моделей звітування глобальних готельних корпорацій); абстрактно-логічний та дедуктивний методи (для виявлення галузевих особливостей і бар’єрів впровадження ESG-практик); метод моделювання та системного підходу (для розробки триетапної моделі імплементації нефінансового звітування в Україні). Результати. У науковій статті здійснено комплексний аналіз моделей ESG-звітування провідних світових готельних груп, визначено їхні методологічні переваги (інтегрований підхід, подвійна суттєвість, сценарний аналіз ризиків) та слабкі сторони (проблематика Scope 3, франчайзингові обмеження). Ідентифіковано суттєвий розрив між міжнародною практикою та станом нефінансового розкриття інформації в рекреаційному секторі України, де повноформатна звітність наразі відсутня через правову невизначеність і методичні складнощі. Обґрунтовано авторську модель впровадження ESG-звітності на вітчизняних рекреаційних підприємствах, що складається з трьох послідовних етапів: підготовчого (впровадження базових сертифікацій типу Green Key), формувального (підготовка добровільних спрощених звітів за допомогою галузевих гайдів) та інтеграційного (перехід до повноформатної верифікованої звітності за стандартами ESRS). Перспективи. У подальших наукових дослідженнях планується зосередити увагу на розробці деталізованого методичного інструментарію для збору та верифікації нефінансових даних (особливо екологічного та соціального вимірів) з урахуванням специфіки діяльності санаторно-курортних та готельних підприємств України в період повоєнного відновлення.