ЦИФРОВА ТРАНСФОРМАЦІЯ ТА ІНТЕГРАЦІЯ ІНФОРМАЦІЙНИХ ТЕХНОЛОГІЙ В СИСТЕМУ ФІНАНСОВОЇ ЗВІТНОСТІ В УКРАЇНІ: СУЧАСНИЙ СТАН І КЛЮЧОВІ ВИКЛИКИ - Анічкін Volodymyr (Економічна парадигма, 2026)
Вступ. Цифрова трансформація фінансової звітності докорінно змінила її роль, перетворивши її зі статичного інструменту дотримання нормативних вимог на аналітичну основу для прийняття фінансових рішень у режимі реального часу. В Україні цей процес відбувається на тлі економічної нестабільності воєнного часу, де цифровізація одночасно відкриває можливості для підвищення стійкості та створює ризики поглиблення наявних вразливостей. Взаємодія між технологічними інноваціями та системами фінансової звітності залишається недостатньо вивченою, особливо в умовах нестабільного середовища, де макроекономічна невизначеність та кіберзагрози ставлять під сумнів традиційні підходи до бухгалтерського обліку. Це дослідження аналізує зазначені явища, зосереджуючись на тому, як цифрові технології змінюють практичну цінність фінансової звітності для стейкхолдерів у фінансовій екосистемі України. Мета. Це дослідження оцінює роль цифрових технологій в удосконаленні фінансової звітності та управління в ключових секторах української економіки, з особливим акцентом на їх вплив на прозорість фінансів, оцінку ризиків та прийняття рішень. Матеріали та методи. Дослідження поєднує принципи монографічного та документального аналізу фінансової звітності підприємств, відібраних евристичним методом за такими критеріями: ринкова позиція, галузева репрезентативність, застосування різних стандартів обліку (П(С)БО/МСФЗ) та доступність публічних даних. Для виявлення закономірностей в інтеграції інформаційних технологій застосовувались тематичний та порівняльний аналіз, а індуктивні та дедуктивні методи використовувалися для виведення загальних фінансових тенденцій на основі емпіричних даних. Основні результати. Впровадження ERP-систем та електронних форматів звітності (наприклад, XBRL) суттєво підвищило рівень фінансової прозорості та відповідності регуляторним вимогам. Автоматизовані платформи зменшують кількість помилок ручного введення та прискорюють обробку даних, що сприяє ефективнішому нагляду з боку регуляторів та аналізу з боку інвесторів. Однак ці досягнення не повною мірою вирішують ключові фінансові виклики. Фрагментована ІТ-інфраструктура створює «інформаційні острови», що обмежує деталізацію фінансових даних та ускладнює міжфункціональний аналіз. Часові лаги у фінансовій звітності, зумовлені тривалістю процесів її аудиту та верифікації, додатково знижують оперативну цінність даних для прийняття фінансових рішень. У банківському секторі цифрові системи залишаються надзвичайно залежними від макроекономічних припущень, що вносить волатильність у фінансові результати в умовах воєнної невизначеності. Агропромисловий сектор має справу із затримками в оцінці справедливої вартості біологічних активів, що ускладнює визнання доходів та фінансове планування. Виробничі підприємства страждають від недостатньої інтеграції фінансових та операційних даних, що обмежує їхню здатність проводити стрес-тести та сценарний аналіз. У всіх секторах відсутність аналітики в режимі реального часу та недостатня інтеграція нефінансових показників (наприклад, ESG-метрик) у фінансову звітність перешкоджають комплексній оцінці ризиків та стратегічному фінансовому управлінню. Перспективи подальших досліджень. Майбутні дослідження мають бути спрямовані на розробку стратегій підвищення взаємосумісності ІТ-систем для фінансових потреб, створення рамкових підходів до інтегрованої фінансової та нефінансової звітності, а також на мінімізацію кіберризиків у сфері управління фінансовими даними.